EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Du bestämde att Angelica skulle skuggas, och fortsatte med det
även efter att du fått reda på sveket.
Varför?
TIO MÅNADER TIDIGARE
Att känna till sveket är en sak, vem Claudio svek mig med är en annan.
Jag ville få en idé om vem Angelica Petroni var.
Fick du det?
Jag tror att din man pressade henne att göra det hon gjorde.
Sen förstod Angelica vem Claudio egentligen var och försökte fly,
men nån hindrade henne.
Absolut inte fru Monaco.
Som har låtit offret skuggas i två månader,
vilket man kan se i utdragen från detektivbyrån hon anlitade,
utan att upptäcka att hon var inblandad i en eskortring med sin man.
Eller visste du det?
Du försöker förvärra motivet, men fotona visar
en tjej som dejtade andra män och Claudio Cavalleri.
Claudio var tydligen bra,
han dök inte upp när hon var med andra klienter.
Om jag hade vetat, hade jag lämnat honom och polisanmält honom.
Det jag förstod istället, är vem Angelica Petroni var.
Så jag slutade oroa mig.
Vad menar du?
Att män snart tröttnar på horor.
Du pratar om en 17-årig flicka.
Jag kallar saker vid deras namn.
Se på henne.
Hon var bara en hora.
PROCESSEN
-Kan du åtminstone röra den? - Ja.
Men vem gjorde det?
Ingen.
- Jag ringer direktören. - Nej.
Varför inte?
Det blir värre.
Jag är ingen här inne.
Jag står inte ut längre.
Jag vet.
Jag kan inte dessvärre inte...
Jag kan inte sova längre.
-Hördu... - Det är som helvetet.
Jag kanske har hittat en man som är inblandad i mordet.
Vem?
De Grandis och jag är på honom. Jag vill inte ge tomma löften,
men det finns en möjlighet.
Är det hon?
Och han är inte hennes man.
Tydligen har Elena Guerra också hemligheter
och du vet hur lätt det är att få dåligt rykte i en sån här stad.
Vill du använda dem?
Om det hjälper mig att få ut dig.
Andreoli övertygade mig aldrig.
Jag vill bevisa att han var korrupt.
Försök låta honom snacka, så kommer han att erkänna allt.
Han vill prata.
Kan jag räkna med dig?
Självklart.
Tack.
Kom han till dig eller gick du till honom?
- Förlåt? - Barone. Vad lovade han dig?
Jag vet inte vad du menar.
Du gör alltid så här när du känner dig obekväm.
Jag har känt dig ett tag.
Jag trodde att jag kände dig.
Jag sa bara sanningen.
Andreoli hade erkänt att han gjorde fel med fimpen.
Vad fan erbjöd han dig i gengäld?
Elena...
- Jag bad om förflyttning. - Brava.
Har du nånsin gjort fel?
För att rädda nån du brydde dig om?
ÅKLAGARENS STULNA BILDER
Jag vet inte varför den är på.
Jag kanske gillar att skada mig själv.
Prata.
Ut med språket, Elena. Du kan inte tiga nu.
Jag var 18 när jag blev gravid.
Jag var ensam och kände mig inte redo, så jag gav bort barnet.
- Vad fan säger du? - Han är fadern.
Hon hette Angelica.
Flickan jag övergav.
Hon är flickan i fallet.
- Jag var inte redo att prata om det här. - Rör mig inte.
Giovanni, snälla.
Vänta!
Vänta, snälla. Gå inte. Låt oss prata om det.
Men vem fan är du?
Vem fan är du?
Svara, då!
JAG HAR SETT BILDERNA. HUR MÅR DU? VILL DU SES?
Du sa att ingen visste!
- Men ingen vet. - Varför ringde de dig, då?
- Jag vet inte, det kanske var ett skämt. - Ett skämt? Funkar din hjärna?
Hon behandlar honom som en förlorare
och han, likt ett barn, går till sitt rum och smäller igen dörren.
Du har åkt fast, din nolla!
Jag är inte en nolla.
- Var han Angelicas klient? - Vänta.
- Vad har du gjort? Skröt du? - Nej.
Sa du att du alltid följer efter den dumma flickan?
- Angelica. - Jag har inte pratat med nån!
Nu har vi rättegången, Monacos dotter.
- Om nån har upptäckt att du är... - Det räcker! Håll tyst!
Dörren slog igen.
Nu kan du stänga av. Det var det viktiga.
- Så han var en klient. - Det är möjligt.
- Han följde alltid Angelica. - Och han gjorde nåt.
Han kan vara mördaren.
Vi lyssnar vidare. Vi kanske får veta.
Åklagaren måste vara säker.
Jag behöver bara få till rimligt tvivel, så blir Linda fri.
Jag har inte mer tid.
Jag måste dra in Tomei i rättegången.
Du kan inte använda det här i rätten.
Jag fixar det.
Skicka den till mig.
Nästa gång de ber dig om nåt, vill jag bli informerad.
Kom ihåg att du jobbar för mig. Inte för Monaco.
Men du publicerade fotona.
Självklart.
Jag trodde att jag fick en hjärtattack.
Ditt hjärta mår bra. Ta de här anxiolytika.
De hjälper dig att sova.
Ta hand om dig.
Försök vila så mycket som möjligt.
Håll regelbundna rytmer och bejaka inte tvångstankar.
Distrahera dig, bo hos din familj.
Angelica!
Tre, två, ett…
Undvik stressiga situationer.
Fru åklagare, kommentarer om fotona?
- Ska du anmäla det här? - Blir det en stämning?
Snälla, ge oss en kommentar.
Vad jobbar du med?
Jag är åklagare.
Förhandlingarna är öppnade.
DEN 13 FEBRUARI ÅTTONDE FÖRHANDLINGEN
Vi har slutfört bedömningen av åklagarens vittnen.
Vi går vidare till försvarsadvokatens vittnen.
Advokat Barone, fortsätt.
God morgon.
De måste glömma Linda och flytta uppmärksamheten till Angelica.
Att beskylla offret är aldrig en bra idé.
Petroni kanske var hora, men man blir ett helgon när man dör.
Vad sa du? Går du alltid efter den dumma flickan?
Jag har inte pratat med nån!
Nu har vi rättegången, Monacos dotter.
- Om nån har upptäckt att du är... - Håll käften!
Vår lista är kortare än åklagarens,
för vi har sagt det från början, och jag upprepar:
utredningen tog fel riktning.
De var tvungna att kasta ljus över offrets mörka sidor,
för unga, massakrerad utan nåd, utan tvivel,
fast allt utom oskyldig.
Tomei var där på mordnatten
och avlyssningen antyder att han var inblandad.
Hur ska du få honom till rätten?
Jag kallar vittnet Michela Dapporto.
- Fröken Dapporto, god morgon. - God morgon.
Varsågod och sitt.
Fröken Dapporto är första vittnet på vår lista
och hon ska hjälpa oss få en sann bild av Angelica.
Poängen vi vill bevisa är enkel.
Michela, hur känner du dig när du ser bilderna?
- Obekväm. - Exakt, herr ordförande.
Jag tror inte att vittnet är ensam om att känna så.
Kan vi ta bort fotot?
Advokaten, herr och fru Petroni sitter i rättssalen.
Ja, jag ber Maurizio och Paola Petroni om ursäkt.
Jag är ledsen att ha upprört dem, liksom alla andra i det här rummet idag,
men jag var tvungen.
Jag måste göra det för rättvisa,
för jag behövde klargöra
hur det känslomässiga elementet kunde påverka bedömningen.
Hur kan vi inte tycka synd om ett offer försatt i det här tillståndet?
Hur kan man inte känna behovet av att hitta en förövare,
nån att straffa,
nån att rikta vår ilska mot, när vi maktlöst bevittnar
effekterna av våld.
Hur är vittnets och offrets beteenden relevant i rättegången?
Det är relevant om hennes vanor har utsatt henne för risker.
- Menar du att hon fick vad hon förtjänade? - Nej, jag försöker bara förstå,
utan hyckleri, vem som kan ha dödat offret.
Får jag fortsätta?
- Varsågod. - Tack.
Du behöver bara svara med en stavelse: "Ja."
Michela, var Angelica Petroni prostituerad?
Ja.
Och ni var del av en ring som kontrollerades av herr Claudio Cavalleri,
fru Linda Monacos make,
som tog livet av sig när skandalen uppdagades?
Ja.
Och Angelica hjälpte herr Cavalleri leda ringen?
Hon hittade tjejerna.
Jag jobbade med Angelica som värdinna. Hon frågade om jag ville göra det.
Jag tog det som ett spel. Jag vet att det var ett misstag.
Det tvivlar jag inte på. Nästa fråga:
Hur stor var er klientpool?
Jag träffade cirka tio av dem. De som sen utreddes…
Angelica kände till dem, eftersom hon var chefen.
Nu räcker det. Skäms på dig.
Herr Petroni, jag förstår hur ni tänker.
Om ämnena kränker dina känslor, ber jag dig lämna rummet.
Självklart ska vi gå!
Michela, svara, tack.
Angelica sa en gång att det fanns fler än 30 klienter.
Vissa stammisar, andra...
Det finns inga bevis på det.
Åklagarens utredning fann elva klienter.
Det är själva poängen.
Åklagarens utredning har aldrig varit grundlig.
- Det är löjligt. - Kom till saken.
De gav oss aldrig nån klarhet i frågan! Trettio män!
Varför ljög fröken Dapporto om nåt som offret berättat?
Och om det var så många klienter,
kan inte mördaren finnas bland dem?
Det är det som är poängen.
Tack, Michela. Jag vet hur svårt det var för dig.
Inga fler frågor.
Vi går vidare till korsförhöret. Åklagare Guerra?
Det är smärtsamt att se
att försvaret försöker distrahera domstolen.
Angelica var inte ett helgon. Hon var inte perfekt,
men vem är det? Och om hon har gjort misstag
ger det oss inte rätt att säga att hon förtjänade att dö så där!
Åklagaren, håll dig till frågan. Fortsätt utan kommentarer.
Förlåt.
Michela, vi träffades i en sorglig stund.
Mordet hade nyligen begåtts
och du hade precis förhörts av min kollega.
Ja, jag minns.
Idag kallades du av försvaret.
Jag tvivlar inte på att dina svar var uppriktiga,
men jag tror att advokat Barone inte frågade allt.
Han frågade bara vad han ville fråga.
Elena Guerra tar korsförhöret.
- Du vet väl vad det är? - Jag är inte dum.
Hon vill att du talar gott om Angelica och vi tillåter det.
Låt oss försöka värma hjärtan.
Du sa att Angelica var orolig de sista veckorna av sitt liv.
"Hon hade varit paranoid om allt ett tag.
Hon behövde lätta på trycket." Det är väl dina ord?
- Ja. - Ja. Vad pratade Angelica om?
Varför var hon så paranoid?
Angelica visste att hon gjorde ett misstag.
Hon sa att hon ville sluta. Hon var tydlig med det.
Hon sa att hon gjorde det för Claudio hade inga egna pengar
och hon drömde om att fly med honom.
Det var därför hon gjorde det.
Är nåt på tok?
Gör vi nåt olagligt?
Sen har hon sagt att hon var rädd för sin egen säkerhet.
Varför? Vem var hon rädd för?
Vi ljuger för att hitta sanningen.
Och vad är sanningen?
Vi har en kille som kanske är den riktiga mördaren,
men lagen är komplicerad. Vi kan inte använda bevisen mot honom.
Enda sättet är att ha ett vittne som pratar om honom,
- om hon inte vet nåt om honom. - Jag vill få betalt.
- Vi kan vi ordna. - Okej.
Men i gengäld, säger du vissa saker på förhandlingen
när åklagaren korsförhör dig.
Vad ska jag säga?
För det första, säg namnet.
Det var nog killen som alltid följde efter henne.
Nicola nånting…
Vem? Nicola? Vem pratar du om?
Tomei. Ja, Nicola Tomei.
Den killen var besatt av Angelica.
Han var nog hennes klient. Han följde henne överallt.
Angelica var livrädd för honom.
Med tanke på det här vittnesmålet,
ber jag att få kalla Nicola Tomei som vittne.
Vittnesmålet är vidlyftigt.
Det nämndes aldrig att Angelica förföljdes av nån,
förutom av Bernardini,
privatdeckaren anlitad av fru Monaco.
När jag förhörde fröken Dapporto omedelbart efter mordet,
nämnde hon aldrig Tomei.
Men nu gjorde hon det.
Vittnet talade om en man besatt av offret,
som terroriserades av honom.
Jag tror att det är nödvändigt att höra Tomei.
Registrator, förbered kallelsen.
Åklagaren?
- Åklagaren? - Jag mår dåligt. Förlåt.
Har du några andra frågor? Ska vi ta en paus?
- Eller ska vi avsluta? - Nej, vi avslutar.
Bra. Förhandlingen är över.
Rättegången fortsätter den 20 februari, kl. 9,30.
Får jag?
Självklart.
Du gör ditt bästa, jag vet.
Idag räckte inte det.
Jag vill hjälpa dig, men vet inte hur.
Jag känner inte Tomei, jag vet bara att han är vår granne.
Du har redan gjort allt du kan för Angelica.
Ända sen Angelica dog, är du det bästa som hänt oss.
Ge inte upp.
Ruggero, kan vi stanna en stund?
Okej.
Monaco vill träffa dig. Hemma hos sig.
- Jag åker dit. - Mina herrar.
Vittorio, jag ringer dig.
Vad är det?
Du verkar inte glad.
Nej, det är en bra vändpunkt. Men...
Jag har inget minne av att Dapporto nämnde den där Tomei.
Hon kanske mindes det idag.
Ibland skadar det inte att ha lite tur.
Visst.
Bravo.
Du förberedde henne väl.
Snyggt att få henne att nämna Tomei under mitt korsförhör.
Det är andra gången du anklagar mig för att få vittnen att ljuga.
Jag kanske hade fel med Orrico, men inte nu.
Jag är ledsen att du mådde dåligt. Du har nog inte återhämtat dig.
Du läckte bilderna, eller hur?
Du är galen.
Du riskerar uteslutning.
Ja.
Förlåt, jag undvek Guerra.
- Vad ville hon? - Säga att hon älskar mig.
Ni vore ett fint par.
Ja, men jag älskar henne inte.
Fortsätt skugga killen hon knullade. Jag vill veta allt.
Jag ville visa er undret. Titta på skönheten, madame.
Bra jobbat, va?
Vill du ha kaffe?
Jag tål inte tystnaden längre.
Om du har nåt att berätta, gör det nu, så…
Har du blivit formell igen?
Jag tänkte inte på det.
Förlåt att jag tvivlade på dig.
- Det var väl Francesca? - Ja.
Jag anade det. Hon var den enda jag erkände för.
- Men varför sa du inget? - För jag kunde inte vara säker.
Andreoli, jag behöver dig.
Och jag är här.
Barone får kalla ett nytt vittne.
Ringer Nicola Tomei nån klocka?
Nicola Tomei... Nej.
Jag vill veta vem han är och varför han dök upp först nu.
Okej.
Så?
Fick jag tillbaka jobbet?
- Så, börja jobba. Gå. - Jag ska.
Kom in.
Ruggero? Hur mår du?
- Trött efter förhandlingen. - Efter segern, menar du.
- Stör jag dig? - Nej, inte alls.
Du samlar på nycklar.
Jag samlar på minnen.
De ser väldigt värdefulla ut.
Dörrarna de öppnade är det.
Den här...
är nyckeln till mina föräldrars hus, det jag växte upp i.
Och den här…
Den första fabriken jag ägde.
Man minns sina rötter för att inte förlora det förflutna.
Det är ett sätt att tydliggöra det
som ligger framför en.
Titta på den här.
Den är från Lindas barndomsrum.
Hon var ett livligt och muntert barn med otrolig fantasi.
Hon sa att hon ville bli utforskare.
Och sen?
- Växte hon upp. - Som vi alla.
Du kände Claudio.
Hon förändrades för honom.
Man ska inte ge upp vad man är för att behaga andra.
Och man ska inte ge upp sanningen,
även om man ibland måste bryta mot reglerna för att hitta den.
Mara informerade dig.
Därför är hon där.
Och vad tycker Arrigoni?
Arrigoni vet inget. För honom är rättegångarna böcker och anteckningar.
Anser du din relation med Arrigoni som tillfällig?
Det finns advokater som kan lagen väl,
och advokater som kan allt annat väl.
Och du vill ha allt annat.
En egen studio i en storstad - New York, London, Paris.
Jag kan börja i Milano.
Endast stora fall, kriminella eller administrativa.
Brott utan blod och en massa pengar.
Du får min dotter frikänd
och jag ska se vad jag kan göra för att du ska få din första nyckel.
- Vad vill du? - Får jag komma in?
- Vill du fortfarande anmäla mig? - Nej!
Jag tänkte på det du sa.
Jag gav dig ett stort beslut att fatta när du fortfarande var ett barn.
Jag trodde alltid att...
de viktigaste problemen var dem som rörde mitt arbete.
Din mor tog hand om allt annat och när hon dog
insåg jag att problem som stod mig närmast
inte var enklare, och att jag inte kunde hantera dem.
Så jag flydde in i mitt arbete.
Och?
Jag sa att du har fel och jag vidhåller det som magistrat,
men oavsett vilket beslut du fattar, stöttar jag dig.
Jag borde ha sagt det då, jag säger det nu.
Kom in.
Sover du?
Ja.
Eftersom det är så sent, får jag sova här?
Glöm det.
Jag är bara inte van vid det.
Men stanna, det gläder mig.
Jag låtsas tro dig, eftersom du är så bra på att övertyga folk.
Andreoli?
Förlåt att jag ringer så tidigt.
Jag kanske har upptäckt nåt om Tomei.
Jag tänkte att det var viktigt att berätta direkt.
När upptäckte du det? I kväll?
Jag lider av sömnlöshet. Det har pågått i flera år.
Jag provade allt. Min fru sa åt mig att prova hypnos,
men helt ärligt, att gå till nån som...
Okej. Det räcker.
Ge mig tid att klä på mig. Var är du?
Jag är på baren utanför ditt hus.
Det är den enda som gör en god matig frukost.
Jag har lågt blodtryck och salt är vad jag behöver.
Jag vet inte om jag är redo att veta det här om dig,
- åtminstone så här tidigt. - Doktorn säger
- att det räcker med tre. - Jag kommer. Hej då.
DEN 20 FEBRUARI NIONDE FÖRHANDLINGEN
- Mår du bättre? - Ja, jättebra. Tack.
Ledamöterna kommer in.
Sätt er.
Jag förklarar förhandlingen öppnad.
Jag kallar Nicola Tomei, som kallades under senaste förhandlingen.
- Herr Tomei, god morgon. - God morgon.
Varsågod och sitt.
Advokat Barone, du kan börja.
Herr Tomei, kände du Angelica Petroni?
Jag har träffat henne några gånger. Vi var grannar, inget mer.
Inget mer...
Stämmer det att du jobbar för cateringföretaget
"Il Mantovano, Catering och Matlagning",
och att det företaget servade festen
där Angelica Petroni arbetade kvällen då hon dödades?
Ja.
Den kvällen kände ni igen varandra. Ni var grannar.
Nej.
Kanske sa du när ni såg varann:
"Vilket sammanträffande att vi båda är här."
Vi pratades inte vid.
Kanske för att Angelica Petroni var rädd för dig och dina hot?
Jag hotade ingen.
Jag vet inte varför hon sa så. Det är inte sant.
Vet du vad jag tror?
Att du gillade Angelica.
Du brukade se henne lämna huset
och tänkte att det vore trevligt att gå ut med henne.
Sen fick du veta att Angelica var prostituerad
och tänkte att du kunde få henne mot betalning.
Det här är en teori.
Har Angelica nånsin avvisat dig?
- Nej. - Har hon kallat dig en förlorare?
- Vad fan? Jag är ingen förlorare. - Så då dödar du henne.
- För att du inte fick henne. - Jag har inte dödat nån.
Advokat Barone hittar inte skurken. Han skapar en.
Din syfte är tydligt,
men jag vill höra frågor, inte påpekanden.
Till skillnad från fröken Guerra, pratar jag om bevisade fakta.
Var du där den kvällen? Var du på festplatsen?
- Ja. - Och Angelica Petroni var rädd för dig.
Som Michela Dapporto sa.
Berätta sanningen och rena ditt samvete.
Mitt skift var över. Jag gick tidigt.
Så du skulle ha tid att döda henne?
Jag har inte dödat nån!
Är det så här du inte hotade Angelica Petroni?
- Herr ordförande, säg nåt. - Inga problem. Jag är klar.
Vill du fortsätta med korsförhöret?
- Hej. - Hej.
Nå?
Det här är första rapporten om eskortfallet, för ett år sen.
Det är förhöret med Michele Galli,
företagaren som var med Cavalleri och de fem flickorna
- på mordkvällen. - Ja.
- Här nämns en viss Nicola. - Tomei?
Det står inget efternamn, men det är troligt att det är han.
Om du läser det här,
säger han att Cavalleri alltid klagade till honom
för att Nicola inte gav honom en paus.
Caputo gick inte in på det, han var bara intresserad av
vilka kunderna var.
Okej, vi pratar med Galli.
Ja. Åker vi nu?
- Ja, ta med mackan. Kom igen. - Ja.
Herr Tomei, vill du berätta var du var på mordnatten?
Jag har sagt det.
Du sa att du var klar med skiftet och åkte - men vart?
Ser du skärmen bakom dig?
Du är den röda pricken, fem minuter till midnatt,
när Angelica Petroni kom ut i Palazzo Tes trädgård.
En minut senare flyttade du dig och gick in i en cell
som inte omfattar Palazzo Te-området och stängde av din telefon.
Vart tog du vägen?
Jag minns inte, kanske hem. Fråga min mamma.
Det var flera minuter,
då herr Tomei lätt kunde ha gått tillbaka,
med telefonen avstängd, och utfört mordet.
Eller så gick han till Claudio Cavalleri.
Har du träffat den tilltalades man?
God morgon.
Bor Michele Galli här?
- Vad vill ni? - Jag heter Elena Guerra.
Jag vet vem du är.
Jag vill inte ödsla din tid. Jag behöver bara veta
om du har hört talas om en Nicola Tomei?
Jag har sagt allt jag visste för ett år sen.
Jag är inte här för att ge dig problem.
Får jag?
Cavalleri sa att det var en pojke som störde honom.
Vad menar du?
En kille som försökte utpressa honom.
Jag minns bara att kvällen då flickan blev dödad,
måste Claudio prata med honom sent på kvällen för att göra en deal.
Såg du hans ansikte?
Han kom i bil när jag var på väg ut.
Eller inte i bil, i skåpbil.
En vit skåpbil.
Du riskerar att bli anklagad för mord.
Är det verkligen det du vill?
Jag älskade Angelica.
Jag hade inte dödat henne.
En dag bestämde jag mig att säga det, men…
Men vad?
Mamma sa åt mig att låta bli.
En tjej som hon kan aldrig vara med nån som jag.
Vad hände sen?
Hon hade rätt.
Förklara dig bättre, är du snäll.
Jag försökte... men hon ville inte ha mig.
Vad gjorde du då?
Jag började förfölja henne.
Varför det?
Jag kunde inte få henne ur tankarna.
Jag upptäckte vad hon gjorde.
Menar du prostitutionen?
- Ja. - Vad gjorde du då?
Jag fick veta att Claudio Cavalleri skötte flickorna, så jag gick till honom.
Varför det?
Han skulle få betala.
Han hade gjort Angelica till hora och tjänade pengar på det.
- Jag ville också ha pengar. - Utpressade du honom?
- Jag bad honom om pengar. - Du utpressade honom.
- Ja. - Säg mig bara det här:
För att få Cavalleri att betala för att han gjort älskade Angelica
till en hora...
var det du som läckte nyheten om eskortringen på nätet?
Ja.
Och vet du att Cavalleri
begick självmord efteråt?
Ja.
Så, kvällen den 3 mars gick du för att träffa honom,
här på Via Parini nummer 40, på hotellet där de fem eskorterna,
Claudio Cavalleri och Michele Galli var...
- Vi har inte det här. - som bekräftat i förhöret
- med Galli själv. - Det här är oacceptabelt.
Fröken Guerra har förhör
med material som är otillgängligt för försvaret.
Det var tillgängligt.
Vi skickade ett fax till försvaret. Jag visar kvittot sen.
Så du gick dit, till hotellet där "tillställningen" hölls.
Låt oss kalla det så.
Ja.
Jag sa till Cavalleri att jag skulle skapa problem om han inte betalade.
Du återvände inte till Palazzo Te?
Nej, varför skulle jag det?
Jag är klar.
Är allt okej, herr Tomei?
Förlåt.
För vad?
Jag berättade inte vad jag såg den kvällen, när jag skulle åka.
Angelica, var fan är du?
Skojar du?
Jag hörde en telefon ringa, jag vände mig och…
det var en svartklädd man på en skoter och…
han svarade i telefonen och sa: "Angelica, var fan är du?"
- Kom hit, slyna. - Vad fan vill du?
Är du säker?
Ja.
- Hej. - Hej.
Det gick inte som vi hade hoppats idag,
men nu vet vi åtminstone
att nån annan väntade på Angelica utanför festen.
Ja.
Jag tror att...
- läget är under kontroll. - Jag är inte orolig.
Jaså?
Ja, för nu vet jag att du tror mig.
Men? Vad är det?
Den där middagen...
sen du påminde mig om det, kan jag inte sluta tänka på...
hur det kunde ha gått om du hade varit vid min sida.
Kan du lova mig en sak?
Vad?
Bjuder du mig på middag?
Om jag släpps.
Okej.
Jag längtar.
Lovar du?
Jag lovar.
God morgon.
- Jag har letat efter dig hela dagen. - Saknade du mig?
Jag måste prata med dig. Vi får träffas nu.
- Vad har hänt? - Vi pratar när vi ses.
- En fin romantisk plats? - Titta.
En gammal besökslogg på Santa Caterina. Och?
Arton år gammal. Titta vem som var där.
Lanzoni, biologisk far.
Vad har Elena med Angelicas biologiska far att göra?
Träffades de under utredningen?
- Kanske, ja. - Är hon galen?
Varför ta en sån risk?
Varför inte vänta till efter?
För att kärlek är konstig. Eller... Titta.
Modern framgår inte. Inte ens här.
Vi åkte till barnhemmet tidigt i utredningen.
- Minns du att vi pratade med nunnan? - Ja.
Hon hittade inga dokument med information om Angelica.
Nån kanske ville få dem att försvinna...
men gjorde inte klart jobbet.
- Elena? - Ja?
Förlåt. Om du inte behöver nåt mer, går jag nu.
Ja, visst. Gå, Andreoli. Vi ses imorgon.
I morgon är det lördag.
Ha en trevlig helg.
Är nåt på tok?
Toppen!
Idag menar jag. Du var toppen under förhöret.
- Det tror jag nog inte. - Det är inte sant.
Du står stabilt emot stöten.
Tomei är inte mördaren, men han såg en man där ute.
Vi har ändå problem.
Oroa dig inte, vi klarar det. Lyssna nu, gå hem du med.
Och vila lite.
- Hallå? - Elena Guerra?
Det är jag. Vem är det?
Hej, jag heter Alberto Canfora. Jag är din mans advokat.
Giovanni föredrar att separationen
sker genom advokater. Har du skaffat nån?
Nej, jag har inte funderat på det än.
Okej, ordna det, så hörs vi snart igen.
- Okej. - Ha en bra kväll.
Tack. Du med.
Fin skrothög. När byter vi in den?
Tänker du nånsin på det? Snart är det över.
Domarna fortsätter att komma och gå,
advokaterna springer för att de är försenade.
Kugghjulen spinner för evigt.
Vad vill du?
Vill du älska?
Jag skojar, kom igen. Jag kommer i fred.
Får jag bjuda på en drink?
- Så? - Du tvivlar.
Vad menar du?
Jag såg dig under Tomeis korsförhör.
Jag tror att du börjar tro att Linda är oskyldig.
Önsketänkande.
Kom igen, erkänn, annars hade du aldrig gått hit.
Bara om du erkänner vad du gjorde med Tomei.
Jag vet inte hur, men du visste att han var inblandad.
Du manipulerade Dapporto och tog honom till rätten
i hopp om hans erkännande. Sån tur hade du inte.
Bravo.
Självklart, om jag haft tillgång till mobilen och dokumenten...
Jag kollade. Du skickade dem aldrig.
Vad vill du göra?
- Inget. Jag fattar. - Efter vad du gjorde med Francesca.
Jag vet allt. Jag kan inte bevisa det, men det här är inte rättssalen.
Hon berättade en sanning som jag använde för att sabba din linje.
Det ingår i spelet.
Är rättegången ett spel för dig?
Det är du som tar allt för allvarligt.
Angelica är död. Jag tar en flickas död på allvar.
Du använder ofta hennes namn.
Hon är inte längre bara Angelica Petroni. Det är Angelica.
Hur som helst, du är också bra.
På att förföra, förvirra domstolen, vittnena.
Jag har aldrig förstått hur ni advokater jobbar.
Ni tar delar av sanningen och förvränger dem,
sen presenterar ni dem i rätten för att skapa tvivel.
Är du övertygad om Lindas oskuld
eller är det bara behändigt?
Ditt jobb är inte så olikt mitt.
- Inte? - Nej, du gör också så.
Du tar delar av sanningen
och förväntar dig ge folk livstids fängelse.
Och det enda sättet att ta reda på vad som hände
vore att gå tillbaka i tiden, men det går inte.
Det är skillnaden mellan oss.
- Du låtsas att det inte är så. - Du har problem med mig.
Jag vet vad som hände dina föräldrar,
men du kan inte vara arg på hela rättsväsendet.
Jag är inte arg på nån.
Du är åklagaren. Jag är försvaret.
Skrothögen tillhörde min mor.
Det är därför jag har den kvar.
Undertexter: Marie Roos